Uploaded by Sylvesteri
Non-Stop Production
Nykytaiteen edistämissäätiö RuArts
Venäjän elokuvasäätiö
Venäjän kulttuuriministeriö
Aleksandr Rodnjanski Sergei Melkumov
esittävät
Andrei Zvjagintsevin elokuvan
LEVIATHAN
Käyn ulkona tupakalla, nukahdan muuten. - Minä olen kohta valmis.
Siinä ne kyttäävät.
Onko konstaapelilla normi vajaana? - Ajokortti, toveri kuljettaja.
Onko virkamerkki kiillotettu, toveri kyttä?
Terve. Stepanytš tulee näyttämään sinulle pakoputkeaan. - Joko taas?
Olenko minä joku hyvien tekojen toimisto? - Hän korvaa kaiken.
Hittoako minä sillä? Osaan juoda ominkin päin.
Hän lupasi tarjota ylihuomenna kaiken.
Bensan, sapuskan ja patruunat. - Pitäisikö minut nyt kusta hunajaa?
Kolja... - Paša.
Sehän on pikkuhomma. - Usko nyt.
Tänään en ainakaan ehdi.
Sano hänelle, että tulee huomenna.
Selvä. - Nähdään.
Kerro vaimolle terveisiä.
Kypsyttää koko Stepanytš ja hänen Nivansa. Kyttä mikä kyttä.
Hän on ottanut tavakseen korjauttaa ilmaiseksi sitä saatanan romuaan.
Saisi itse ryömiä sen alla ja paikkailla sitä.
Hän on ollut pomoasemassa jo viisi vuotta eikä voi ostaa kunnon autoa.
Jos hän onkin rehellinen? - Kyllä varmaan. Ja antelias.
Tulivatko ne? - Ei tulleet.
Minne unohtui hyvän huomenen toivotus?
En tiedä.
Yritä miettiä.
Miten?
Kävitkö aamupesulla? Kipin kapin nyt, ole ihmisiksi.
Ole itse. - Mitä?
Ei mitään.
Odotas vähän. - Painu helvettiin.
Mitä sinä sanoit? - Kyllä sinä kuulit.
Nyt ne tuli.
Dima, sano näille, että ottavat minut mukaan.
Sinun pitää mennä kouluun. Sinullahan on tänään koe.
Mitä sinä valehtelet? Ei tänään ole koetta. - Noin ei puhuta äidille.
Ei tuo ole minun äitini.
Murrosikä.
Ei silti pidä lyödä. - Kunhan vähän läpsäytin. Rakkaudella.
Minä en vie häntä tänään kouluun.
Hän aloitti rähjäämisen ja haistattelun heti herättyään.
En minäkään pääse. Minulla on ystävä kylässä.
Hän on sinun poikasi. Sinä päätät, oppiiko hän olemaan ihmisiksi.
Onko hänellä oikeasti koe tänään?
On.
Käy sinä Kolja viemässä hänet. Haluatko, että lähden mukaan?
Siitä poika tykkäisi.
Hei, soturi! Oletko valmis lähtemään?
Mitä kuuluu? - Ihan tavallista.
Etsitään uutta asuntoa.
Minä olen ehdotellut, että muutettaisiin pois kaupungista.
Kauas täältä. Mutta hän ei sano mitään.
Mitä jos sinä puhuisit hänen kanssaan? - Yritän.
Kai sinä voit sitä omalle isällesi lainata? - Anna se takaisin!
Annan, annan, älä ruikuta. - Kiitos.
Siinä on.
Käynnistä moottori. Saat ajaa itse. - Yksinkö?
Älähän innostu. Dima ja minä lähdetään myös.
Mutta saanhan minä ajaa? - Saat, saat.
Irti.
Että pitikin alkaa koulia poikaa.
Parin vuoden päästä et enää pärjää hänelle.
Mikäpä siinä.
Minä rakastan sinua. - Tiedän.
Vahdi, ettei hän aja liian kovaa!
Päivää. - Huomenta.
Kolja lähti viemään Romaa kouluun. Tule sisään odottamaan.
Taidettiin mennä ristiin. Minä voin poltella täällä odottaessa.
Terve, Nikolai. - Terve, onko tämä joku pila? Mikä nyt on hätänä?
Eikö Paša kertonut, että olen tänään varattu? - Ei. Mistä on kyse?
Minulla tuli ystävä Moskovasta käymään.
Pitää ehtiä istuntoon kahdeksitoista.
Ja sitä ennen pitäisi vielä suunnitella asioita. Kyllähän sinä ymmärrät.
Tule huomenna. Heti aamusta.
Huomenna?
Ivan Stepanytš. - Dmitri.
Lupaan, että laitan kaiken viimeisen päälle.
Hyvä on. Sovitaan sitten, että huomenna.
Pahastui.
Hupaisa ukko. - Vai hupaisa.
Äijä on vienyt kaksi vaimoa hautaan.
Tyranni.
Mennään suoraan asiaan, hyvät ystävät.
Olen löytänyt paljon hämärää siitä roistosta näiden kuukausien aikana.
Alkaako silmukka kiristyä? - Sillä kaverilla on kyllä munaa.
Ei päältä katsoen uskoisi. - Mutta mitä iloa tästä on meille?
Valitettavasti luulen, että tänään tehdään meille kielteinen päätös.
Älä kiirehdi hautaamaan meitä vielä! - Mutta.
Hänet pitää saada miettimään, kannattaako sopia asiasta -
vai päätyä julkisuuteen. - Siis mistä?
Kolja, älä keskeytä. - Haluaisin tietää, mitä hämärää on löytynyt.
Eihän siihen runkkuun tehoa edes pyssy! - Ketään ei tarvitse ampua.
Kunhan vähän tökitään hellästi hänen arkoja kohtiaan.
Tuollaiseen hempeilyyn minä en usko. Moukarilla päähän vaan.
Voimalla. - Ei, Kolja. Tuollaisille demoneille on omat keinonsa.
Vain faktat tehoavat. Ja niitä me käytämme. - Anna, kun vilkaisen.
Liian varhaista. Saat lukea myöhemmin.
Miksi ihmeessä? - Sinä olet kärkevä ja tunteiden vietävissä oleva mies.
Anteeksi vain, mutta sinulla palaa hihat tyhjästäkin.
Eikä tässä kaivata mitään ennenaikaista kohua.
Kyllä minulla järki leikkaa. Ja pitäähän minun tietää.
Vai luuletko, että paljastan niille hölmöyksissäni kaiken?
Luotatko sinä minuun? - Tietysti.
Jos minä sanon "myöhemmin", minä myös tarkoitan sitä.
Lilja, löytyisikö kuppi teetä?
Hyvä on. Sovitaan sitten, että myöhemmin.
Oikein hyvä.
Sinä kyllä vehkeilet minun kanssani, kessu.
En oikein pidä siitä.
Minä olin kessu pataljoonassa. Siitä on 20 vuotta.
Entä sitten? Miksi hitossa edes aloit esitellä noita papereita?
Lue sitten, ylikessu.
Olinhan minä hänestä kuullut. Kaikki täällä ovat kuulleet.
Että kädet on kyynärpäitä myöten veressä.
Mutta on eri asia, kun näkee kaiken paperilla.
Miksi hän on vapaalla, jos teillä tiedetään kaikki hänestä?
Joku yläportaalla tarvitsee häntä. Minähän kerroin, -
että kaikista on kerätty raskauttavaa tietoa, sen avulla on helppo hallita.
Siksi Vadim Sergeitš saa pysyä virassaan, kunnes häntä ei tarvita.
Tai kunnes kuolee vanhuuttaan. - Ellei kansa lynkkaa häntä ensin.
Kolja, anna olla. Kuka hänet lynkkaisi? - Anžela, tuletteko tekin?
Jos nukkuu, niin tule sinä edes.
Selvä.
Ei voi mitään sitten.
Muistan, muistan. Mutta en jaksaisi nyt miettiä kauppalistaa.
Hei sitten. - Tulevatko ne?
Paša nukkuu päivystysvuoron jälkeen eikä lapsenvahtia ole.
Sama juttu kuin viimeksi. Ystäviäsi muka. - Eivätkö sinunkin?
Minun on tässä. - Myönnetään.
Sinun ystäväsi ovat kultaa ja minun paskaa. - Eivätkö muka ole?
Ystävät, minä pyydän. Kolja, pane suu suppuun nyt.
En kai minä ratissa panemaan ala. - Lilja...
Minä olen hiljaa.
Pribrežnyin kaupunginhallinnon päätöksellä -
Nikolai Sergejeviltä määrätään pakkolunastettavaksi -
osoitteessa Rybatšja-tie 6 sijaitseva 0,27:n hehtaarin tontti -
sekä tontilla sijaitsevat rakennukset: asuintalo, talousrakennus, -
autokorjaamoksi varusteltu halli ja kasvihuone.
Sergejev valitti määräyksestä -
Zagorjen kaupunginosan alioikeuteen, -
joka hylkäsi hänen vaateensa.
Tämän jälkeen Sergejev haki muutosta alioikeuden päätökseen -
Pribrežnyin kaupungin tuomioistuimesta.
Kaupunginhallinnon edustaja vastustaa valituksen perusteluita -
ja pyytää pitämään alioikeuden päätöksen voimassa.
Valituksessa vedotaan siihen, että alioikeuden päätös rikkoo -
materiaali- ja prosessioikeuden normeja -
ja että tontin ja sen rakennusten pakkolunastusta valtiolle -
ei ole toteutettu lain määräämällä tavalla.
Sergejeville ei ole ilmoitettu siitä lain määräämässä ajassa, -
ja valituksen mukaan hänen omaisuutensa arvon arvioinnissa -
ei ole otettu huomioon itsenäisen arvioijan laskelmaa, -
jonka mukaan omaisuuden arvo on selvästi isompi -
kuin kaupungin määräämä lunastushinta.
Valituksen mukaan kaupunki rikkoi törkeästi siviilioikeuden normeja -
siinä, ettei pakkolunastuksesta ilmoitettu vuotta aiemmin, -
kuten siviilioikeuden 279 luvun 3 §:ssä määrätään.
Siksi Sergejeville on aiheutunut kuluja omaisuutensa korjaustöistä.
Lunastushinnassa ei ole myöskään otettu huomioon -
liiketoiminnan menettämisestä aiheutuvia tappioita.
Oikeus on saanut tietoonsa, että Pribrežnyin kaupunki -
on pakkolunastanut Sergejevin tontin ja sen rakennukset -
palvelukeskuksen perustamista varten.
Lunastushinta on 639 540 ruplaa 27 kopeekkaa.
Summa perustuu arviomiehen lausuntoon.
Lisäksi Sergejev tilasi toiminimi Aljansilta arvion -
omaisuutensa markkina-arvosta, ansionmenetyksistään -
ja pienviljelytoiminnan menettämisen korvauksista.
Tämän arvion mukainen lunastus- hinta olisi 3,5 miljoonaa ruplaa.
Oikeus kyseenalaistaa tämän...
Oikeus hylkää Sergejevin esittämän laskelman -
ja katsoo asianmukaiseksi 639 430 ruplan 27 kopeekan lunastushinnan.
Oikeus hylkää myös valituksen siitä, -
että kaupunki olisi ilmoittanut pakkolunastuksesta myöhässä.
Oikeudella on Sergejeville lähetetty ilmoitus hallussaan.
Alioikeudessa esitettiin kaupungin edustajien todistajalausuntoja, -
jotka nekin osoittavat, että tieto pakkolunastuksesta on saatu ajoissa.
Oikeus kyseenalaistaa Sergejevin päinvastaiset väitteet, -
sillä todistusaineisto ei tue niitä.
Pribrežnyin kaupunginoikeuden tuomarikollegio katsoo, -
että alioikeuden päätöksen kumoamiselle ei ole perusteita.
Edellä sanotun ja siviilioikeuden lukujen 320 - 335 nojalla -
kaupunginoikeus hylkää Nikolai Sergejevin vaateen -
alioikeuden päätöksen kumoamisesta.
Samoin Sergejevin esittämä valitus hylätään.
Päätös on lainvoimainen heti.
No, lähdetäänkö?
Kohta.
Aina kun käyt, puhut vain vaaleista, Vadim.
Niihin on vielä vuosi.
Joka kesällä reen veistää, se talvella ajaa.
Mieti toki maallista osaasi, se on aivan oikein.
Mutta älä unohda taivaan valtakuntaa. - Minähän...
Olenhan minä... - Tiedän kyllä.
Lahjoituksesi ovat isoja ja avokätisiä.
Etkä nytkään tullut tänne korpeen muuten vain.
Maistapa kalaa.
Kalaa...
Sanon vielä kerran: älä huoli.
Kaikki valta tulee Jumalalta.
Niin kauan kuin Herra suo, sinulla ei ole syytä huoleen.
Mutta suoko Hän?
Keneltä muulta minä tätä kysyisin, isä?
Suo, suo.
Otahan kyytipoikaa.
Haloo.
Niin, vihdoinkin, Luojan kiitos.
Pankaa Tjagunov ja hänen konstansa hommiin.
Mitä tässä enää odottamaan?
Sen saatanan kusipään talo pitää purkaa.
Hänen takiaan on hukattu liikaa aikaa.
Mitä se sinuun liittyy? Mitä sinä oikein selittelet?
No niin, terve.
Ljoša, annatko sitä...
Sieltä hansikaslokerosta.
Hei, Vasja.
Piipahdetaanpa sen saatanan kusipään luona.
Sen, joka asuu tunturin juurella. - Siis sillan toisella puolella?
Niin. - Koska onhan täällä muitakin, jotka asuvat tunturien juurella.
Mitä?
Kuka sinut on opettanut viisastelemaan, minun vaimoniko?
Jokainenhan tajuaa, että se roisto haluaa tämän tontin itselleen!
Omaa palatsiaan varten. - Kolja, rauhoitu. Sinä jankkaat samaa.
Minä olen näillä käsillä...
Nyt se alkoi taas.
Kolja!
Siinä.
Siinä on koko minun elämäni.
Isoisä asui täällä. Ja isä. - Dima on nähnyt tuon.
Sinä näytit tämän jo... - Älä sekaannu tähän!
Älä itse huuda. - Kolja, rauhoitu.
Dima hei.
Otetaan vielä yhdet.
Sinun maljasi. - Mikäs siinä.
Kiitos, että olet auttanut meitä. - Ei kestä, aseveli.
Kiitos.
Älä masennu. Kaikki on hyvin.
Ne sinun salaiset tietosi... - Hitto, eivät ne ole minun, vaan hänen.
Oli miten oli.
En vain tajua, miten sinun teoriaasi voisi soveltaa käytäntöön.
Meidät heitetään täältä helvettiin tuosta vain.
Sitten me ostetaan niillä 639 000:lla ruplalla ja 27:llä kopeekalla -
se läävä Anželan naapurista.
Ja minä rupean poliisiksi niin kuin Paša. - Kauhea ajatus.
Vittu vanha kamu. Sinä et nyt ole oma itsesi.
Et ollenkaan.
Kuulitko?
Et sinä ennen pelännyt ongelmia, oikeastaan päinvastoin. Mikä nyt on?
Kuulitko?
Ennen kaikki oli toisin. Eikä mekään olla enää parikymppisiä.
Into jäähtyy...
Mitä sinä höpiset?
Oletko sinä joku psykologi? - Vitut olen.
Mutta pakkoko sinun on ottaa tämä noin?
Tilanteen voisi nähdä toisinkin.
Eli miten? - No helvetti...
Ota se vittu haasteena.
Aloitat alusta.
Helppo sinun on sanoa, kun häivyt huomenna sinne Moskovaasi.
Mutta me täällä... - Mitä helvettiä se tähän liittyy? Lähde mukaan.
Miksei? - Moskovaanko?
Niin. Kerätkää kamppeet ja lähdetään.
Vuokraatte aluksi yksiön kolmellakymmenellä tonnilla.
Aikamoista. - Se on ihan tavallinen vuokra.
Ja sinä saat varmasti töitä. Sinähän olet huippumekaanikko.
Sinun taidoillasi pärjää aina.
Ja kyllä Liljallekin töitä keksitään. Aluksi myyjättärenä tai jotain.
Mikä vain on parempaa kuin tämä teidän haiseva kalatehtaanne.
Pää pystyyn, veli.
Entä Roma? - Mitä Romasta? Roma menee kouluun.
Roma on vittu koululainen.
Ei siitä mitään tule. Hyvä kun pääsee täällä luokalta.
Mikä koulu sellaisen ottaa? - Älä viitsi, pakko niiden on ottaa.
Kolja! - Minä olen saanut ihan hyviä numeroita!
Hidasta vähän tahtia. - Salakuunteletko sinä?
Miksi salakuuntelisin? Kävin vaan vessassa. - Tule tänne.
Mitä sinä siellä lymyilet?
Tarvitaanko täällä apua?
Päättäjien kasvot on syytä tuntea, Kolja.
Mitä sinä haluat, päättäjä?
Kaiken tämän.
Sen kun viet.
Mahtaako mahtua tuohon ruumisautoosi?
Oliko muuta?
Te olette kaikki pelkkiä täitä.
Ette lähde suosiolla, vai?
Sen takia saatte hukkua paskaan.
Koljaseni! Mikset jo pakkaa kimpsujasi?
Kuulkaa herra, teillä ei ole oikeutta oleskella täällä.
Oikeuden päätös ei ole vielä lainvoimainen.
Ettekä te edusta poliisiviranomaisia. Onko teillä kotietsintälupa?
Kukas sinä olet? - Seleznjov, Dmitri Mihailovitš.
Moskovan lakimieskollegiosta.
Puolustan Koljaa oikeudessa teidän putiikkianne vastaan.
Tosiaan, joku siellä höpisi jotain.
Etkö sinä Kolja pysty enää vastaamaan omista asioistasi?
Älä provosoidu, Kolja.
Voin minä vastatakin, saatanan roisto.
Älä mene pidemmälle, minulla meni jo paskat housuun.
Pelottaa niin kauheasti.
Kuulkaa, herra... - Eiköhän rauhoituta jo.
Ehkä minä tulinkin tarjoamaan ryypyt ja sovinnon kättä?
Annas tänne.
Otatko?
Et? Selvä.
Tuolle minä en tarjoa mitään, en pidä noista tuollaisista...
Halusin vain sanoa sinulle yhden asian vastaisuuden varalle.
Lilja, kutsu poliisi. - Kutsu ihmeessä, Lilja!
Kutsu nyt se poliisi!
Siitä vaan, Lilja.
Poika. Mikä sinun nimesi on?
Kuulkaa, Vadim Sergeitš, antaisitte olla jo.
Ette te niin humalassa ole, ettette tajuaisi, mitä tapahtuu.
Hiljaa, juristirotta.
Sinä siinä. Kuuntele. - Painu vittuun.
Paina minut mieleesi. - Älä provosoidu, Kolja.
Vitun kusipää.
Sinulla ei ole koskaan ollut mitään oikeuksia -
eikä tule olemaankaan.
Mihin sinä menet?
Teidän kannattaisi nyt lähteä.
Olette yksityisalueella ilman lupaa.
Isäntäväki ei oikein pidä siitä.
Ei kärjistetä tilannetta enempää. - Mitä sinä sanoit?
Minä olen täällä isäntä. Ymmärrätkö? - Ymmärrän.
Jos keskusteltaisiin siitä huomenna?
Huomenna. Minulla on muuten teille asiaa.
Ivan Aleksandrovitš on kertonut minulle teistä paljon.
Kuka on Ivan Aleksandrovitš?
Ivan Aleksandrovitš Kostrov. Komiteasta.
Vaikka se ei näy missään, se ei tarkoita, ettei sitä ole olemassa.
Selvä. - Tämä alkaa käydä vähän kyllästyttäväksi.
Voidaanko sopia huomisesta?
Huomisesta!
Kolmesta viiteen -
otetaan vastaan asukkaita, joiden asia koskee yksityisasioita.
Varovasti. - Ei hätää.
Kolja, oletko sinä lähdössä metsälle?
Anna se pois.
Tehdään huomenna rikosilmoitus -
järjestyshäiriöstä ja virka-aseman väärinkäytöstä.
Me murskataan hänet. - Dima...
Minä en lähde Moskovaan.
Jään tänne.
Otetaanpa hömpsyt.
Vadim Sergejevitš Šelevjat häiritsi törkeästi perheeni kotirauhaa.
Nähdäkseni hänellä ei ollut valtuuksia aloittaa -
toistaiseksi voimaan tulemattoman oikeuden päätöksen toimeenpanoa, -
joten hänen tekonsa täyttävät rikoslain luvussa 330 -
määritellyt rikoksen tunnusmerkit.
Pyydän teitä aloittamaan välikohtauksen esitutkinnan -
ja, mikäli siihen on aihetta, nostamaan asiasta kanteen.
Siinä paskiaiselle mietittävää.
Entäs tämä, Kolja? - No?
Tällainen.
"Darwinin termi elämän jatkuvalle ja peruuttamattomalle kehitykselle."
Yksi, kaksi, kolme... Yhdeksän kirjainta.
Vapaa pudotus vitusta hautaan.
Ettäs kehtaat. Aina noita armeijajuttuja.
Se kehtaa, jolla ei ole hävettävää. - Niinhän se on.
Evo-luu-tio.
Se sopii.
Huomenta.
Meneekö sinulla vielä kauan? - Ei.
Puolisen tuntia varmaan.
Minulla on kaikki valmista. Allekirjoitat vaan ja lähdetään.
Dmitri...
En tiedä, kertoiko Nikolai, mutta minulla oli tässä syntymäpäivä.
Onnittelut. - Ajattelin kutsua teidätkin huomenna kekkereihin.
Nuotio, saslikkeja, votkaa ja ammuskelua. Minä kustannan, Kolja.
Onko se siis metsästysretki? - Ei sinne päinkään.
Mehän otetaan akat ja lapset mukaan. - Kunhan paukutellaan.
Huvin vuoksi, maalitauluihin. - Lähdettekö jonnekin kauas?
Sadan kilometrin päähän. Lähdetään aikaisin aamulla, -
otetaan kunnolla viinaa, ammuskellaan ja sitten kotiin.
Tulen mielelläni. - Hieno homma.
Kolja, minä menen odottamaan sinua.
Anteeksi? - Oletteko te asianomistaja?
En, asianomistaja on Sergejev tässä. Olen hänen lakimiehensä.
Sinne meni. Raportoimaan johdolle.
Lilja, ei sinulla ole vettä?
Aavistan, etteivät ne ota rikosilmoitusta vastaan.
Onko sellainen mahdollista? - Totta kai. Vaikka onkin laitonta.
Mitä sitten tehdään? - Mennään syyttäjänvirastoon.
Ja sitten oikeuteen. Voidaan viedä tämä komisariokin käräjille.
Tärkeintä on faktojen kerääminen.
Aiotteko te taistella koko kaupunkia vastaan?
Ovatko nämä elukat muka koko kaupunki?
Kyllä sinä ymmärrät, mitä tarkoitan.
Anteeksi, minne se komisario katosi? - Kyllä hän palaa.
Toveri komisario, mihin te häivyitte? - Kansalainen, rauhoittukaa!
Mitä täällä mekastetaan? - Emme me mekasta.
En minä sinulta kysynyt. Mitä te huudatte?
Häiritsette yleistä järjestystä. Mitä te riehutte?
Viekää tuo tuosta.
Viekää putkaan.
Mitä te oikein teette? - Tänne nyt!
Minähän sanoin, ettei syyttäjä ole paikalla.
Eikä minulla ole valtuuksia ottaa ilmoitustanne vastaan.
Koko virastossa ei ole ristin sielua? - Ei ketään, jolla olisi valtuudet.
Kaikki ovat lähteneet sotaan, vai? Eikö tämä teistä ole outoa? - Ei.
Syyttäjä on sairauslomalla ja rikostutkijamme kenttätöissä.
Pankaa paperit postiin tai käykää oikeudessa. - Selvä.
Haluan hylkäyksenne kirjallisena. - Minähän selitin jo.
Minulla ei ole valtuuksia.
Päivää. Tulin tapaamaan tuomaria. - Ketään ei ole paikalla.
Ei yhtään ketään? - Ei.
Ei edes tuomarin assistenttia tai sihteeriä?
Eikä tietenkään ole tietoa, milloin he tulevat? - Ei minulle siitä kerrota.
Selvä. - Hyvää päivänjatkoa.
Kiitos.
Portaita kolmanteen kerrokseen. - Kiitos.
Mikset vastaa puhelimeen? Yritin monta kertaa.
Ihan tosi? Varmaan Vitja pelasi minun puhelimellani.
Antaudu! - Mitä sinä noin hyökkäilet?
Koska olet kaunis. - Sano päivää Lilja-tädille!
Tsaukki taukki! - Kaikki miehet on samanlaisia.
Ensin imartelevat ja sitten alkavat uhota. - Anžela, missä Paša on?
Olen jo kuullut tämänpäiväisistä uroteoistanne.
Käykää istumaan. - Kiitos.
Unohdin nimenne. - Dmitri Mihailovitš.
Niinhän se oli.
Vaikuttavaa. Otitte heti järeät keinot käyttöön minua vastaan.
Ase miestä myöten. Mutta se nyt oli pientä verrattuna tähän.
Vilkaiskaapa sen sisältöä.
Eihän siinä teille tietenkään mitään uutta ole, -
mutta kertaus on opintojen äiti.
Tämä keskustelu lähti nyt kovin outoon suuntaan. - Miten niin?
Luulin, että halusitte puhua siitä teidän Nikolaistanne.
Tarkoitatteko oikeuskiistaamme vai jotain muuta? - Jotain muuta.
Aiheetonta pidätystä siis. Se on määritelty rikoslain luvussa 301.
Näemmä teidät pidetään hyvin ajan tasalla.
Olisin hyvin iloinen, jos autatte meitä saamaan oikeutta -
ja rankaisemaan syypäitä tähän mielivaltaan. - Autan toki, mutta...
Ettekö ymmärrä omaa etuanne? Vilkaiskaapa nyt sitä kansiota.
Sitten ymmärrätte heti, että Nikolain vapauttaminen on vasta ensi askel.
Nuori mies, minusta me teemme nyt näin.
Minä vapautan hänet, ja te keräätte kamanne -
ja häivytte täältä hyvän sään aikana.
Moskovaanko? - Sinnepä juuri.
Pahoin pelkään, että Ivan Aleksandrovitš voi närkästyä.
Hän saattaa sanoa minulle:
"Mikset tehnyt kaikkeasi laillisen järjestyksen turvaamiseksi?"
Hetkinen.
Tunnetteko te Ivan Aleksandrovitšin henkilökohtaisesti? - Kostrovinko?
Puhummeko varmasti samasta henkilöstä? Tietenkin tunnen.
Hän on meikäläisiä. Juristi kuten minäkin.
Moskova on iso, mutta tiivis kaupunki.
Jos on halua, keneen tahansa saa yhteyden.
Entä jos en lue papereitanne?
Älkää sitten lukeko. Uskokaa sanaani, faktat ovat tylyjä.
Kyllähän te itse tiedätte ne. Omista tekosistanne on kyse.
Ja ne ovat järkyttäviä. Miten tuollaisia ihmisiä voi ollakaan.
Eli eiköhän aleta neuvotella.
Muuten... - Mitä muuten?
En osaa edes kuvitella.
Ei mitään laitonta tietenkään.
Teistä tulee kuuluisa sanomalehtien ja netin kautta.
Pääsette television rikosuutisiin.
Voi voi.
Teidän nuorten kannattaisi olla varovaisempia.
Ette tekään mikään vanhus vielä ole. Vai mietittekö jo eläkettä? Ettekö?
Ei nyt, Julja. Tee voi odottaa.
Voit mennä.
Hyvä on. Katsotaan sitten, -
mitä te oikein yritätte tyrkyttää.
Kauhutarinoita, joissa te olette päähenkilö.
Miten niin miten? Niin kuin te aina teette: rautoihin ja putkaan.
Ei hän mitään tehnyt. Pormestari oli eilen käynyt heillä kännissä -
ja ruvennut häätämään talosta. Ja sitä ennen he olivat oikeudessa.
Talo puretaan.
He lähtivät aamulla tekemään rikosilmoitusta poliisiasemalle -
ja siellä ne pidättivät Koljan.
Lilja on meillä.
Oletko sinä noin tyhmä, Paša? Luuletko, että halusin vain juoruta?
Herätä Stepanytš. Sano, että järjestäisi Koljan pois putkasta.
Hyvä. Parempi, että käyt itse siellä.
Soita sitten heti meille. Ettei me hermoilla täällä Liljan kanssa.
Ja vastaa, jos minä soitan. Muuten huolestun.
Mitä?
Niin minäkin sinua.
Pane nyt töpinäksi. Hei.
No niin. - Kiitos.
Kyllä ne hoitavat Koljan pois sieltä.
On ne hoitaneet Vovka Kruglovinkin monta kertaa.
Vaikka se olisi tapellut tai pöllinyt jotain. - Äiti, minulla on nälkä.
Mene pihalle. Ruoka ei ole valmista. - Saanko mennä pihalle?
Minähän sanoin, että mene.
Mutta ysitalon pihaan et mene enää tai saat selkäsaunan! - Joo.
Ja pipo päähän!
Käy peremmälle.
Kyllä tästä selvitään.
Tullaan tänne porukalla ja pannaan paikat kuntoon.
Ei tämä eurostandardeja täytä, -
mutta ainakin saisit koko sydämellä remontoidun kodin.
Vilkaistaanko keittiötä?
Täällähän on patterikin! Kuulitko, Lilja?
Entä sitten, jos nämä pitävätkin paikkansa? - Se riippuu teistä.
Kyllä minä sen ymmärsin. Mitä sinä haluat?
Jo toinen viranomainen tänään, joka alkaa yhtäkkiä sinutella.
Älä satuile, vaan puhu asiaa.
Haluan, että Nikolai saa pitää kaiken.
Se on mahdotonta.
Luulin, että sinulle ei ole täällä mikään mahdotonta.
Usko pois, kyllä on. - Onko 3,5 miljoonaa sinulle mahdoton summa?
En usko. - Siitäkö sinä puhuitkin?
Se onnistuu kyllä. - Ja Nikolai pitää tietenkin vapauttaa.
Sovittu.
Jätä numerosi.
Tavataan parin päivän päästä ja keskustellaan yksityiskohdista.
Sinähän jäät vielä tänne? - Jään.
Mutta mitä tässä enää keskustelemaan?
Tapaamme vain siksi, jotta voitte antaa minulle rahat.
Kuulehan.
Onko sinut kastettu? - Mitä?
Miksi te sitä kysytte? - Kunhan kiinnostaa.
Vadim Sergejevitš, minä olen juristi. Uskon faktoihin. - Vai niin.
Homma selvä. - Kaikkea hyvää.
Näkemiin.
Onko kaikki hyvin, Vadim Sergeitš?
On. Unohdit tuoda aspiriinia.
Kutsu ne kolme tänne.
Ketkä? - Tarasov, Gorjunov ja Tkatšuk.
Etsit heidät käsiisi heti paikalla.
Ovi kiinni.
Luuletko, että hän maksaisi kolme miljoonaa? - Kolme ja puoli.
Ken elää, se näkee. Hän pelästyi kunnolla, ja se on hyvä merkki.
Jaahas. Mitähän minä söin täällä viimeksi?
Kyllä minä jotain söin. - Borssia, pelmenejä ja olutta.
Tosiaan. - Oletteko valinneet?
Olemme, Tatjana. Toisitteko kaksi borssia ja kaksi annosta pelmenejä.
Juotavaksi olut ja kompotti. Vai otatko sinäkin oluen? - Kompotin.
Tuliko muuta? - Ei. Älkää turhaan kiirehtikö, muuten ruoat jäähtyvät.
Minulla menee kymmenen minuuttia, kun käyn huoneessani.
Selvä. - Kiitos.
Odotatko täällä hetken? Käväisen vain.
Kolja?
Me ollaan hotellissa. Ravintolassa.
Niin sitä pitää. Minä olen telkien takana ja te ravintolassa.
Mitä muuta teiltä voisikaan odottaa?
Pääsin.
Ei puhuta tästä puhelimessa. Nähdään pian, kerrotte sitten kaiken.
Alkakaa lopetella. Minä kävelen sinne.
Hei.
Toimiani on alettu tutkia! Olen vaistonnut sen jo pitkään.
Mutta teidän kauttanne kuulen aina samaa. Ylhäältä, alhaalta, sivulta.
"Kaikki hyvin, Vadim Sergeitš."
"Tilanne on rauhallinen."
"Olot ovat vakaat. Älkää olko huolissanne." Mutta minä olen!
Tunnen selkäytimessäni, että jotain on kehitteillä.
Onko mokomaa nähty, että kun liiskataan yksi haiseva loinen, -
häntä tulee puolustamaan moskovalainen asianajaja!
Ja tämä paskiainen alkaa kiristää minua jonkun vuotamilla tiedoilla -
ja piiloutuu korkea-arvoisten virka- miesten taakse. - Jos hän bluffaa?
Bluffaa? Miettisit heppojen piirtelyn sijasta, kuka hänelle maksaa.
Se ryysyläinen Nikolaiko?
Sinähän olet fiksu eukko. Luuletteko te, -
että moskovalainen juristi tulee tänne ilmaiseksi huhkimaan?
Ja ennen kaikkea: mistä vitusta hän on saanut tietonsa?
Kun aloin lukea hänen papereitaan, olin saada sydärin.
Kertoisit nyt, mistä tiedoista on kyse. - Ei teidän sitä tarvitse tietää.
Tarkoitatko, että on jotain, mitä me emme tiedä?
Vaaleihin on vuosi aikaa.
Oletteko unohtaneet sen?
Jos minua ei valita uudelleen, -
teitäkään ei enää ole sen jälkeen.
Ei ulkomaanmatkoja, ei sinun talojasi eikä rahassa kylpemistä.
Samassa veneessä tässä ollaan.
Ja yhdessä upotaan iloisesti vihellellen.
Vainoharhaa. Kannattaisi vähentää juomista. Näet vihollisia kaikkialla.
Etkö sinä kana tajua, että syyttäjänä sinut mestataan ensimmäisenä?
Vai oikein mestataan. Äläkä huuda minulle!
Voit huutaa vaimollesi kotona, mutta et minulle. - Puhutaan rakentavasti.
Se sopii.
Jos minä pikkaisen painostaisin häntä?
Lain sallimissa rajoissa tietysti. - Ei missään tapauksessa.
Aloittakaa siitä, että selvitätte sen moskovalaisen juristin taustat.
Käyttäkää omia yhteyksiänne tai toimikaa yhdessä.
Ottakaa selvää, kuka ja kenen asialla hän on.
Hän jankutti minulle täällä tunnin ajan Kostrovista.
Ja sinä ehdottelet pikku painostusta. - Tarkoitatko komitean Kostrovia?
Mitä luulet? En kai minä muuten tätä asiaa teille tolkuttaisi.
Pankaa toimeksi.
Minä lähden heti aamulla tapaamaan johtoa.
Ne lupasivat jo tänään tutkia kaveria oman komentoketjunsa kautta.
Kullannuput, alkakaa toimia niin kuin olisi jo.
Moi isä. Eihän kello ole vielä paljon.
Ai niin, minä unohdin. Minä tulen kohta.
Joo, selvä.
Tässä lähistöllä. Moi.
Pitää lähteä, nähdään.
Käskikö äiti tutimaan? - Mikä äiti?
Me lähdetään aamukuudelta ampumaan. - Siistiä!
Jätkä kusettaa. Lastenohjelmat vaan alkoi.
Moikka.
Missä kaikki on?
Äiti nukkuu.
Ja Dima lukee lehteä huussissa.
Mitäs sanot, poika?
Onko Dima sinusta mukava?
On, sehän on hyvä äijä.
Hyvä äijä teki tänään uroteon.
Millaisen? - Voitti pormestarin.
Siis miten? - Noin vain.
Otti palleista kiinni ja alkoi vetää varovasti.
En minä tajunnut.
Ei se mitään. Tajuat isompana.
Mutta hei. Sinähän tuoksut nuotion savulta.
Oletteko te taas istuneet kirkossa? - Ollaan.
Varo, ettette joudu hankaluuksiin. - Mihin hankaluuksiin?
Johonkin hankaluuksiin.
Rupeatko sinä nyt syömään yötä vasten?
Rupean.
Tules tänne.
Istu alas.
Mitä nyt?
Joitko kaljaa?
En. Muut joi.
Sen haju vain tarttui sinuun, vai? - Terve.
Oletko sinä syönyt kettinkiä, vai?
Löysin kiinnostavan kirjan teidän puuseestä.
Taisi imaista mukaansa.
Onko tuo teidän huumorianne?
Tämä on tällaista pohjolan paskahuumoria.
Mikä nyt on noin hauskaa? - Ei hätää, kaikki hyvin.
Kaikki hyvin.
Ei kun oikeasti, mikä teitä naurattaa?
Sekopäistä porukkaa.
Osaatteko tällaisen tempun?
Katsokaa tarkkaan.
Paša, sulje tuo mölytoosa.
Dmitri! - Mitä?
Tulkaa tänne hetkeksi.
Paša, mitä nyt? - Anžela, eikö voitaisi nauttia hiljaisuudesta?
Eikö sinulla riitä sitä kotona?
Dmitri, luotan kiväärini teidän haltuunne.
Kiitos. - Minusta joka miehellä pitää olla oma ase.
Muutenhan sinä joutuisit räiskimään Koljan pyssyllä. - Totta.
Millä sinä itse aiot räiskiä? - Kohta näet.
Voinko minä auttaa jotenkin? - Ei tässä mitään, Dima.
Rentoudu sinä vain. Sinähän olet vieras.
Oletko sinä sotaan lähdössä? - Jos ammutaan, niin ammutaan kunnolla.
Syntymäpäivä sentään. - Kranaatinheitin vain uupuu.
Olisin voinut ottaa senkin, jos olisi kunnon maali.
Äiti, minulla on jano! - Hae autosta.
Heti pois vedestä!
Vitja, etkö sinä kuule? Heti pois sieltä.
Mitä sanot, Kolja? Aloitetaanko?
Aloitetaan ihmeessä. Dima!
Paša, tulkaa tänne.
Dima!
Osumasta saa huikan ja hudista kymmenen. - Selvä.
Saat huikan! - Ei hullumpaa.
Saat huikan. - Sinun maljasi, Stepanytš.
Onnea. - Kiitos. Ja sitä samaa sinulle.
Nyt tarkkana, Paša. Muuten joudun... - Älä häiritse, kun tähtään.
Kymmenen huikkaa. - Ampui tahallaan ohi, että saisi sikakännin.
Kaada nyt vaan. Malja toveri ylikomisariolle.
Dima, näytähän sinäkin taitosi.
Kai nyt kiikaritähtäimellä osuu törppökin. - Ei se ollut edes auki.
Ivan Stepanytš. On ilo tutustua. Paljon onnea!
Ilo on molemminpuolinen.
Herra nauttii hiljaisuudesta! - Miksi sinä sarjatulta ammut?
Mitä vittua me nyt käytetään maalina? Oletko sinä täysin seonnut?
Kolja, lopeta, täällä on lapsia. - Mitä lapsista?
Ei ne kuule, niillä on korvat lukossa. - Minä kuulin!
Enkö minä nyt saa omissa juhlissani vähän paukutella? - Mutta nyt riitti.
Eikä riittänyt. Minulla on parempia maalitauluja.
Paša! Käy hakemassa.
Aletaanko tehdä vartaita?
Saanko minäkin ampua Kalašnikovilla? - Kysy Stepanytšilta.
Saanko kokeilla teidän rynnäriänne? - Saat.
Iso poikahan Roma on jo. - Niin.
Tytöt, mihin te menette? Kohta alkaa jännin osuus. - Kutsu sitten.
Minä menen laittamaan grillin. - Pärjäätkö?
Yritän.
Tämähän oli hauska yllätys.
Ei sinulla ole ketään nykyisistä? - Minun asemaltani löytyy mitä vain.
Nykyisten aika ei vain ole vielä tullut.
Historiallinen etäisyys puuttuu.
Roikkukoot seinällä toistaiseksi.
Miten me ripustetaan nuo? - Naulataan samaan pölkkyyn.
Onko sinulla nauloja? - Ei.
Minullahan on poraruuveja autossa.
Otetaanko siivut? - Otetaan.
Minulla olisi Jeltsinkin.
Tuntuu vain turhan mitättömältä hahmolta.
Se kapellimestari. - Miten ne naulat unohtui?
Sinun syytäsi. - Onpa mukavaa katsella teitä, tytöt!
Noita tarkkoja ja kouliintuneita liikkeitä. - Koomikko.
Voisi mennä telkkariin kekkuloimaan.
Anžela, otitko leipää mukaan? - Tuossa pussissa on.
Tarvitsetko täältä jotain? - Anna nuo kurkut.
Auta vähän. - Kai sinä näet, etten voi?
Kolja! Tule tänne, otetaan ryyppy.
Kaada jo.
Siinä.
Voi luoja, millainen mies... - Lopeta.
Tuo riitti. - Lilja, mihin sinä menet?
Mitä se sinulle kuuluu?
Onko hiiliä grilliä varten? - Mitä ihmeen hiiliä?
Eihän täällä ole puuta. - Ranta on täynnä ajopuuta.
Otetaan yhdet ja käyt sitten hakemassa. - Muista kyytipoika.
Eikö minua lasketa ihmiseksi? - Ota tämä.
Kiitos.
Onpa mukavaa.
Missä niitä puita on? - Tuolla vesiputouksen takana.
Selvä.
Tuosta.
Vitja, mitä sinä siihen jäit? Tule jo. - En minä uskalla.
Älä nyt, anna käsi. - En uskalla.
Ei sitten.
Missä sinun lapsesi on? - On se sinunkin.
Taittaa vielä niskansa. - Ei sille mitään tapahdu.
Juoksennelkoon luonnossa. Eihän täällä ole petoja.
Pahin peto on ihminen. - Mistä tänne ihmisiä ilmaantuisi?
Ilmaannuttiinhan mekin. - Oletko sinä muka ihminen?
Paša, pidätkö sinä vaimollesi kuria ollenkaan? - Nyt on jo myöhäistä.
Äiti!
Mikä hätänä, Vitja? - Vieras setä kuristaa Lilja-tätiä.
Roma näki sen ja alkoi itkeä. - Kuka vieras setä?
Se komea, joka tuli Moskovasta.
Mitä te poliisit vielä odotatte? Että täysi rähinä alkaa?
Äiti, mitä on rähinä?
Ymmärrät isompana. - Minä haluan nyt.
Pannaan varmuudeksi pyssyt piiloon ettei joku tee syntiä.
Äiti, mitä on synti? - Nyt minua alkaa kyllästyttää.
Muistatko, kun sytytit kissan palamaan? - Muistan.
Kuka nyt on sytyttänyt kissan? - Ei kukaan.
Mitä syntiä tässä sitten on? - Keneen sinä oikein olet tullut?
Herra varjele.
Sinusta on tullut kovin hermostunut, Vadim.
Murehdit turhia ja saat muutkin hermostumaan.
Kuin et tietäisikään, että Herran tahto johdattaa meitä.
Kyllä minä sen tiedän, isä.
Mikä sitten on vialla?
Onko uskosi alkanut horjua?
Käytkö ehtoollisella ja ripillä?
Joka ikinen sunnuntai.
Yritän.
Aina se ei tietenkään onnistu, töitä piisaa valtavasti.
Mutta yritän.
Kuka sinun rippi-isäsi on?
Paikallisen kirkkomme rovasti. Sinä suosittelit häntä. - Isä Aleksei.
Juuri hän. - Hän on hyvä pappi.
Vaikuttaa ihan kelvolliselta.
Pää pystyyn. Älä yhtään epäile, ettetkö olisi hyvällä asialla.
Ja vaikka sanotaan, -
että hyvien tekojen tekeminen on helppoa ja huoletonta, -
ei pidä unohtaa, että vihollinen ei nuku.
Sehän tässä onkin ongelmana...
Kaikki sopii yhteen.
Tässä alkaa melkein pelottaa.
Sen verran ihmeellinen tapaus... - Älä sano mitään. Tämä ei ole rippi.
Toki olemme työtovereita ja samalla asialla, -
mutta sinä taistelet omalla rintamallasi ja minä omallani.
Kyllä minä sen ymmärrän.
Olo on vain niin levoton.
Sanoin sinulle taannoin ja sanon nyt uudelleen:
Kaikki valta tulee Jumalalta.
Missä on valtaa, siellä on voimaa.
Jos sinä olet vallanpitäjä omalla vastuualueellasi, -
sinun pitää ratkaista alueesi ongelmat itse omalla voimallasi.
Älä etsi suojelijoita muualta.
Muuten vihollinen luulee, että olet heikentynyt.
Sinuahan pitää opettaa kuin teinipoikaa.
Vadim, -
sinä et ole entisesi.
Onko avioliittosi kunnossa?
Kyllä kai. - Mitä lapsillesi kuuluu?
Hyvää.
Onko sinulla terveysongelmia?
Ei.
Olen terve.
Sepä hyvä.
Herran siunausta.
Kaikki on minun syytäni.
Kukaan ei ole yksin syypää kaikkeen.
Kaikki ovat syypäitä eri asioihin.
Kaikki on jokaisen syytä.
Vaikka tunnustaisimme syyllisyytemme, -
tunnustus ei lain mukaan todista syyllisyyttä.
Jokainen on syytön, kunnes toisin todistetaan.
Ja kuka sitä alkaisi todistaa?
Kenelle?
Uskotko sinä Jumalaan?
Miksi te kaikki puhutte jumalasta?
Minä uskon tosiseikkoihin. Olen juristi, Lilja.
Dima... - Älä.
Ole kiltti.
Älä tunnusta mitään.
Koska ei ole todisteita?
Eikä tule olemaankaan.
Lähdetkö mukaani?
Minä en ymmärrä sinua.
En ymmärrä itsekään itseäni.
Ihmekös tuo. Kyllä minäkin voisin paeta jonkun kanssa.
Naiset on tyhmiä.
Miten niin?
Itseään ei voi paeta.
Itseä ei, mutta sinua voisin. Helposti.
Minne ajattelit mennä?
Huoraksi Moskovaan? - Miten niin huoraksi?
Koska olet huora.
Näitkö? - Kerjäätkö minultakin?
Te ette taida ymmärtää leikinlaskua.
Minä menisin varmaan suoraan jonnekin Amerikkaan.
Siitä vaan. Vaikka kuuhun.
Etkö uskonut äskeisestä?
Nukkuuko lapset? - Nukkuu.
Roma tuntui olevan jotenkin...
Surkeana. - Kai sinä ymmärrät sen.
Juttelen hänen kanssaan huomenna.
Kolja, ethän ryyppää enää?
Se tekisi tästä Romalle vielä vaikeampaa.
En ryyppää.
Hyvä.
Lilja palasi.
Luojan kiitos. - Ehkä hän tuli vain hakemaan tavaransa.
Typerys. Mene hakemaan Vitja.
Pystytkö ajamaan? - Lähdetään sitten.
Minähän olen liikennepoliisi.
Me taidetaan nyt lähteä.
Ajateltiin vaan vähän...
Kolja...
Haluatko lapsen?
Haloo.
Huomenta, Vadim Sergejevitš.
Tunnistin kyllä äänenne.
Tavataan vain.
Olen hotellissa.
Hyvä, puolen tunnin päästä.
Terve.
Näyttäisittekö noita? - Näitäkö?
Olkaa hyvä. - Kiitos.
Istu nyt autoon.
En minä sinua syö.
No? Sinähän olet kova naama.
Jos en ole palannut kahden tunnin päästä... - Olet olet, älä pelkää.
Ryyppäsitkö eilen, kun naama on noin turvoksissa?
Minne olemme menossa? - Yhteen paikkaan.
Pidät siitä varmasti. Puhutaan asiat halki kaikessa rauhassa.
Mitkä asiat? - Miten niin? Sinähän tarvitset rahaa.
Ja minä tarvitsen takuut. - Mistä?
Näetkös nyt, mehän keskustelemme jo.
Eiköhän tässä päästä sopimukseen kahden kesken.
No niin. Miltä nyt tuntuu?
Miksi te naamaa murjoitte?
Vaikka toisaalta... Ruslan!
Mikset sano mitään?
Keksi nyt jotain viimeiseksi sanoiksesi.
Haluatko välittää tyttärellesi jonkun lyhyen viestin? - Ole...
Mitä? - Ole hiljaa.
Miten haluat. Viimeinen tahto on laki.
Kaupungin ja yksityisen tahon yhteishanke.
Erittäin hyvällä paikalla, melkein keskustassa ja meren rannalla.
Ilo kuulla, koska tässähän on kyse brändistä.
Siis teidän brändistänne. Ihmiset luottavat nykyään brändeihin, -
ja poliitikot odottavat niiltä paljon.
Aivan.
Ja tärkeintä on tahtotila.
Että tahto työskennellä tämän projektin eteen pysyy yllä.
Lähetän alaiseni käymään. Ei kun vielä tänään.
Sovittu.
Haloo. Kerro.
Miten niin täysin selvää?
Se on sinun ongelmasi. Minähän sanoin, -
että hänet pitää saada syytteeseen keinolla millä hyvänsä.
Jos sinä et pysty siihen, löydän jonkun toisen. Pane toimeksi.
Mitä Kolja sanoi? Hän uhkasi ensin tappaa teidät molemmat, -
mutta rauhoittui, kun oli juonut.
Hän rakastaa sinua.
Mitenkäs tämä toinen?
Eikö pyytänyt mukaansa Moskovaan?
Kolja...
Hyvä on, sen kun viet.
Kunhan et viivyttele.
Moi.
Vene haetaan huomenna.
Pakko myydä kaikki pilkkahintaan.
Jos se roisto rakentaa tähän jonkun palatsin, poltan sen maan tasalle.
Hei, kulkuri!
Mikset ottanut kännykkää mukaan?
Roma!
Roma.
Roma, kuuntele... - Mitä sinä haluat?
Sinä olet pilannut kaiken! Kaikki on sinun syytäsi.
Minä vihaan sinua! - Mitä täällä tapahtuu?
En halua asua teidän kanssanne. Olen kyllästynyt teihin! - Rauhoitu.
Älä tule lähemmäs! - Mikä sinulla on?
Isä, aja hänet pois! Häivy!
Isä... - Kyllä tämä tästä.
Minä en kestä enää. - Kyllä tämä tästä.
Roma. - Mitä?
Anna Liljalle anteeksi. Hän on... hyvä ihminen.
Oletko sinä antanut anteeksi? - Yritän.
No, menehän jo.
Pane siihen renkaan päälle.
Hei. - Hei. Missä Lilja on?
Ei hän ollut tänään töissä. - Älä viitsi.
Ei ollut.
Minäkin soitin, mutta en saanut yhteyttä. Eikö hän ole kotona?
Kuuluvuusalueen ulkopuolella. - Vai niin. Minun pitää mennä.
Vai heittäisitkö sinä minut? - Mitä?
Heitätkö minut kotiin?
Heitän, hyppää kyytiin.
Hänen luokseen Lilja on mennyt.
Olen siitä aivan varma.
Mitä muuta on voinut tapahtua? - Mitä vain.
Tiedätkö, miten paljon ihmisiä katoaa nykyään? - Tuohon en usko.
Entä poliisi? - Mitä poliisista?
Pitää odottaa kolme vuorokautta. - Paskat siitä.
Voi sen tehdä hetikin. Usko minua, minä olen viranomaisen vaimo.
Selvä. Menen poliisiasemalle ja sanon, -
että vaimoni häipyi Moskovaan rakastajansa luo.
Tässä on nimi ja puhelinnumero. Käykää hakemassa.
Haluatko, että minä soitan Dimalle nyt heti?
Minä olen soittanut monta kertaa. - Niin?
Ei mitään. Numeroon ei saada yhteyttä.
Kyllä tässä jotain pitää tehdä.
Ja...
Ja en ihmettelisi yhtään, jos hän on ottanut rahani siltä saastalta, -
ja Lilja on sen jälkeen lähtenyt hänen peräänsä.
Roma on kadoksissa! Roma!
Kolja, lopeta kuvaaminen.
Roma!
Iltaa, Kolja. - Kolja-setä tuli.
Missä Roma on? - Lähti kotiin.
Onko siitä kauan? - Parikymmentä minuuttia.
Hyvä.
Roma!
Mene avaamaan!
Löytyi.
Pois, pois täältä.
Tuonne noin.
Miksi?
Miksi, herra jumala?
Paskiainen.
Mitä saisi olla, Kolja? - Votkaa, mitäpä muuta. Kaksi pulloa.
Päivää, Kolja. - Terve, isä Vasili.
Hei. Minä ottaisin sokeria.
Ja konvehteja.
No mitä?
Missä se sinun armollinen jumalasi on?
Minun on kanssani. Sinusta en tiedä.
Ketä sinä rukoilet?
Kirkossa sinua ei ole näkynyt.
Et noudata paastoa, et käy ripillä etkä ehtoollisella...
Olisiko minulla kaikki toisin, jos olisin käynyt siellä kumartelemassa?
Pitäisikö aloittaa nyt, kun ei ole vielä myöhäistä?
Ehkä vaimoni herää kuolleista ja saan kotini takaisin?
Vai onko se jo myöhäistä? - En tiedä.
Tutkimattomat ovat Herran tiet.
Et tiedä vai. Miksi sitten kutsut ripille?
Mitä sinä sitten tiedät? Otatko? - En.
Voitko onkia koukulla Leviatanin ja siimaan kietoa sen kielen?
Rukoileeko se sinua paljon, tahi puhutteleeko se sinua lempeästi?
Ei ole maan päällä sen vertaista.
Se on kaikkien ylväitten eläinten kuningas. - Isä Vasili.
Minähän sanoin sinulle ihan ymmärrettäviä asioita.
Sinä jauhat vastaukseksi tuollaista potaskaa. Miksi?
Oletko kuullut miehestä nimeltä Job?
Sinun tavoin hän mietti elämän tarkoitusta.
"Miten näin voi käydä, miksi juuri minä?"
Hän ahdistui niin, että hänen ihonsa peittyi rupiin.
Vaimo yritti saada häntä järkiinsä -
ja ystävät sanoivat: "Älä ärsytä Jumalaa."
Mutta hän jatkoi raivoamista ja ripotteli tuhkaa päälleen.
Silloin Jumala osoitti armonsa ja ilmestyi hänelle myrskyn muodossa.
Ja väänsi hänelle kaiken rautalangasta. - Ja mitä sitten?
Job tyytyi kohtaloonsa.
Hän eli vielä 140 vuotta -
ja sai nähdä lapset ja lastensa lapset neljänteen polven asti.
Sitten Job kuoli vanhana ja elämästä kyllänsä saaneena. - Oliko tuo satu?
Ei, vaan Raamatun sanaa.
Anna kun autan.
Anna nyt.
Voi kiitos.
Huomenna on ruumiinsiunaus.
Soittivat Zaozjornyistä.
Tässä olisi leipä. - Herran siunausta sinulle.
Kunnia kuuluu Jumalalle. Syökää suihinne.
Kauheaa.
Mitä luulet, oliko se itsemurha? - Se selviää tutkinnassa.
Muistatko, -
että Kolja uhkasi tappaa?
Höpö höpö. - Kyllä hän uhkasi.
Mitä siitä? - Hän pystyy tappamaan.
Ihan hyvin, usko nyt.
Lopeta syöminen! - Mitä nyt?
Etkö sinä kuuntele? - Kuuntelen. Mitä nyt?
Sinä olet poliisi. Kerro sinä, mitä nyt.
Käyttäisit aivojasi.
Isä.
Eikö tuo ryyppääminen riitä jo? - Riittää. Lopetan huomenna.
Uskotko?
Poika.
Istu alas.
Jutellaan. - Anna olla. Menen mieluummin ulos.
Mene vain.
Pidä hauskaa.
Päivää. - Moi. Onko isäukkosi kotona?
Hän nukkuu. - Selvä.
Hei, mitä nyt? - Ihan rauhallisesti.
Isä, täällä on jotain miehiä! - Istu siihen. Ihan rauhallisesti nyt.
Herätys. Rikospoliisista.
Mikset tullut kuulusteluun, vaikka olet saanut kutsun? - Minkä kutsun?
Tämän tässä.
Roma!
Istut siinä nyt.
Isä!
Tutkinnalla on syytä olettaa, että te surmasitte vaimonne -
ja lavastitte surman hukkumiskuolemaksi.
Mitä?
Mitä te puhutte?
Ruumiista löytyi merkkejä väkivallasta.
Uhri on tapettu ennen mereen heittämistä.
Kuolinsyy on isku takaraivoon tylpällä esineellä.
Sitä ennen uhri on ollut sukupuoliyhteydessä.
Kyseessä on saattanut olla raiskaus.
Spermanne analysoidaan.
Jokin sanoo minulle, että näyte täsmää uhrista löydetyn kanssa.
Ja sitten...
Meillä on todistajalausunto -
Anžela Polivanovalta -
ja hänen mieheltään Pavel Polivanovilta.
He kertoivat tutkinnalle, että hiukan ennen vaimonne surmaa -
teillä oli eväsretkellä usean silminnäkijän todistama riita -
vaimonne ja hänen rakastajansa kanssa sen jälkeen, -
kun olitte yllättänyt heidät harrastamassa seksiä.
Pahoinpitelitte rakastajan, jonka nimeksi on mainittu Dmitri.
Hänen henkilöllisyyttään selvitetään. Löitte myös vaimoanne, -
ja uhkasitte useamman kerran tappaa kummankin.
Nämä lausunnot on todistanut oikeiksi -
Ivan Stepanovitš Degtjarov, liikennepoliisin ylikomisario, -
joka oli yksi edellä mainittujen tapahtumien silminnäkijöistä.
Lisäksi löysimme tontillanne sijaitsevasta verstaasta -
oletetun surma-aseen, vasaran, -
jonka iskupinnan muoto täsmää uhrin saamaan kallovamman kanssa.
Vasara on lähetetty tarkempiin tutkimuksiin.
Onko teillä mitään sanottavaa tähän kaikkeen?
Kehottaisin vilpittömästi teitä tekemään tunnustuksen.
Todisteita on enemmän kuin tarpeeksi, -
ja syyllisyyden tunnustaminen tulee keventämään tuomiotanne.
Jos oikeus ei ota huomioon raskauttavia asianhaaroja, -
teitä uhkaa 15 vuoden vankeustuomio.
Jos ottaa, maksimirangaistus on 20 vuotta.
Hyvä on.
Pidätän teidät joka tapauksessa 48 tunniksi murhasta epäiltynä.
Jätän tuomioistuimelle vangitsemispyynnön, -
sillä uskon, että saatatte paeta tai häiritä muuten tutkintaa.
Perustuslain mukaan teillä on oikeus asianajajaan.
Tarvittaessa valtio järjestää sen. Oletteko ymmärtänyt kaiken?
En.
En ymmärrä mistään mitään.
Nyt teillä on aikaa miettiä.
Terve. - Yksikö siellä on?
Yksi vain.
Kuule.
Poikani jäi nyt yksin.
Sukulaisia ei ole. - Älä nyt siitä pasko housuihisi.
Valtio pitää huolen pojasta.
Roma, avaa! Täällä on Anžela ja Paša.
Tulitteko varmasti yksin? - Tultiin.
Miten olet pärjäillyt? - Ihan hyvin.
Mikset soittanut minulle, kun isäsi vietiin?
Ei minulla ole sinun numeroasi.
Oletko ollut kauan täällä yksin? - En tiedä.
Jotain viisi päivää.
Roma.
Asianajaja soitti minulle ja sanoi, että isää syytetään Liljan murhasta.
Hän on vankilassa oikeudenkäyntiin asti, ja sitten hän joutuu leirille.
Heillä on todisteet.
Ei tuo ole totta. - Miksi valehtelisin sinulle?
Miksei hän ole soittanut minulle? Ei kai se ole kiellettyä? - Kuule, Roma.
Asianajaja sanoi, että jos sinulla ei ole huoltajaa, joudut lastenkotiin.
Minä pärjään omin päin.
Lain mukaan alle 18-vuotiaan pitää asua -
joko lastenkodissa tai sijaishuoltajan luona.
Me ollaan mietitty Pašan kanssa...
Jos me alettaisiin sinun sijais- huoltajiksi? Eihän sinulla ole muita.
Rahako teitä kiinnostaa? - Mikä raha?
Kai teille maksettaisiin siitä. - Mistä minä tiedän?
Mutta jos sinä suostut, otan kaikesta selvää.
Varmaan valtio tukee jotenkin.
Mutta ei me siksi tätä ehdotettu.
Miksi sitten?
Miten sen sanoisi...
Sinä olet meille kuin omaa perhettä.
Minähän olin äitisi ystävä.
Et varmaan muista, olit niin pieni, kun hän kuoli.
Olin samassa koulussa kuin isäsi ja hän. Liljakin oli, alemmalla luokalla.
Roma...
Minä käyn tupakalla.
Venäjän federaation Pribrežnyin kaupunginoikeuden päätös.
Kaupunginoikeuden tuomarikollegio -
on oikeuden puheenjohtajan Tarasovan johdolla käsitellyt -
Nikolai Sergejevin muutoksenhaun Zagorjen alioikeuden päätökseen -
Sergejevin, asianajaja Lunkovin ja syyttäjä Gorjunovan läsnä ollessa.
Alioikeuden päätöksellä Sergejev tuomittiin ensikertalaisena -
rikoslain 105 luvun 1 §:n nojalla viideksitoista vuodeksi vankilaan.
Tarkasteltuaan jutun todistusaineistoa alioikeus totesi -
Sergejevin syylliseksi vaimonsa Lilja Sergejevan murhaan.
Zagorjen kaupunginosassa tehdyn murhan yksityiskohdat -
on selostettu päätöksessä. Sergejev kieltää syyllisyytensä murhaan.
Muutoksenhaussa anotaan tuomion perumista tai lieventämistä.
Sen mukaan Sergejevin syyllisyyttä ei ole todistettu.
Kaupunginoikeus on tutkinut jutun todistusaineiston -
ja katsoo, että alioikeuden päätös on laillinen ja perusteltu.
Alioikeus tarkasteli kaikkia asian- haaroja ja analysoi todisteet.
Syytetyn väite syyttömyydestään tutkittiin ja perustellusti torjuttiin.
Haloo.
Viisitoista vuotta? Luojan kiitos.
Nytpähän tietää, kenen nenille ei hypitä.
Selvä, hei.
Karahvi votkaa.
Me kaikki emme taida vielä tiedostaa, mitä on tapahtumassa.
Nimittäin se, että olemme yhdessä palauttamassa kansalle sen sielun.
Suuriruhtinas pyhä Aleksanteri Nevski lausui -
ihmeellisen oikein: "Jumala ei ole voimassa, vaan totuudessa."
Ja totisesti, ei voimalla, vaan rakkaudella, -
ei viekkaudella, vaan Jumalan viisaudella, -
ei vihalla ja kaunalla, vaan rohkeudella -
on saavutettu lukemattomia voittoja uskon ja isänmaan vihollisista.
Mutta tärkeintä tänään on se, -
että emme koskaan pettäisi ortodoksista uskoa -
ja puhuisimme totta.
Totuus on Jumalalta saamamme perintö.
Totuus on se, mikä heijastaa todellisuutta vääristämättä sitä.
Mutta totuuden tietää vain se, joka tuntee kaikkein syvimmän totuuden.
Ja se totuus on Kristus itse.
Apostoli Paavali sanoi: "Enää en elä minä, vaan Kristus elää minussa."
Hän tarkoitti sillä sitä, että jos ottaa Kristuksen omakseen, -
toisin sanoen alkaa ajatella ja nähdä asiat Kristuksen tavoin -
ja lopulta toimia Jumalan käskyjen mukaisesti, -
niin sellainen ihminen tuntee totuuden.
Sellainen ihminen pystyy näkemään -
ajankohtaisten tapahtumien syvemmän tarkoituksen -
ja arvioimaan, mikä on hyvää ja mikä pahaa.
Juuri tämä on totuuden tarkoitus.
Sillä kun ihmiset tuhoavat ristejä, rikkovat kirveellä ikoneja, -
pilkkaavat ristiinnaulitsemista, -
kutsuvat riivattujen tekosia rienaavasti rukoukseksi, -
ja kun he vakuuttelevat tekevänsä näin jalojen päämäärien tähden, -
se on valetta, joka esitetään totuutena.
Kuinka ihmeessä voidaan moraalista perustaa tuhoten väittää, -
että nämä ihmiset puhuvat vapauden puolesta?
Vapaus on syvemmän totuuden tiedostamista.
Kuten Raamattu meille kertoo:
"Te tulette tuntemaan totuuden, ja totuus on tekevä teidät vapaiksi."
Vain se, joka tuntee totuuden, elää totuudessa ja puolustaa totuutta, -
voi olla vapaa.
Rakkaat uskonveljet ja -sisaret.
Nykymaailmalle on ominaista kiintopisteiden jatkuva muutos -
ja todellisten arvojen syrjäyttäminen valheellisten arvojen hyväksi.
Mutta tässäkin maailmassa meillä on se, mikä on tärkeintä.
Me tunnemme tiemme. Se on Kristuksessa.
Me tiedämme, että kirkko varjelee ja opastaa meitä.
Mutta kirkko olemme me kaikki. Jumala on kanssamme.
Totuus ja Jumalan rakkaus ovat kanssamme.
Voittakaamme viholliset.... - Tuo on Herramme. Hän näkee kaiken.
...mutta älkäämme käyttäkö heidän keinojaan.
Kristus toi parilla sanalla tärkeimmän esiin ja paljasti valheet.
Nouskaamme hänen esimerkkiään noudattaen, -
kirkosta, Raamatusta ja pyhimysten rukouksista oppia ottaen -
puolustamaan ortodoksista uskoa.
Ilo kuulla, että olette tyytyväinen. Kiitos kehuista, teemme parhaamme.
Kaikki ei ole vielä valmista, mutta homma hoidetaan kyllä loppuun.
Tonttia pitää somistaa ja ehkä on syytä rakentaa myös ruokala.
Soitan teille heti, kun saadaan valmista aikaan. - Sitä en epäile.
Suurkiitos.
Missäs kotiväkeni on? Lapset, kipin kapin autoon.
Aleksei Serebrjakov Jelena Ljadova
Vladimir Vdovitšenkov Roman Madjanov
Anna Ukolova Aleksei Rozin
Sergei Pohodajev Valeri Griško
Sergei Batšurski Platon Kamenev
Ohjaus Andrei Zvjagintsev
Tuottajat Aleksandr Rodnjanski Sergei Melkumov
Osatuottaja Marianna Sardarova
Kuvaus Mihail Kritšman
Käsikirjoitus Oleg Negin Andrei Zvjagintsev
Lavastus Andrei Ponkratov
Äänisuunnittelu Andrei Dergatšov
Pukusuunnittelu Anna Bartuli
Maskeeraus Galja Ponomarjova
Leikkaus Anna Mass
Tuotantopäällikkö Pavel Gorin
Vastaava tuottaja Jekaterina Marakulina
Uploaded by Sylvesteri